Låt oss lova de ärliga män-
- och våra fäder-
- den ena efter den andra.
Mång härlig ting haver Herren
gjort med dem-
- genom sin stora makt.
Vi är samlade här idag för att tacka Gud-
- för Harold Abrahams liv.
För att hedra legenden.
Nu är vi bara två kvar-
- unge Aubrey Montague-
- och jag-
- som kan blunda och erinra oss-
- den handfull unga män vi var-
- med hopp i hjärtat-
- och vingar på hälarna.
Carlton Hotel, Broadstairs, Kent.
28 juni 1924.
Kära Mamma. Det var tråkigt att höra
om din förkylning och hur trist allt är.
Vi har dåligt väder här också.
Tack för brev. Jag är ledsen att du
och pappa är besvikna över-
- attjag låter Olympiaden
inkräkta på min stenografi.
Om ni var i min ålder och hade chansen
att vinna världsmästerskapet i Paris-
- då skulle ni vara lika galna som jag.
Det är rysligt hyggligt av pappa
att finansiera mig här trots min galenskap.
Här råder en härlig laganda.
De flesta av grabbarna är här.
- Cricket, Montague, i balsalen.
- Nu!
Ogiltig!
Aubrey, en vänsterskruv!
- Det ni!
- Inte ute.
Va? Man kunde höra det
ända borta i Bournemouth!
- Hör du, Liddell, det är min tur.
- Jag vidrörde den inte.
- Det var min handled som knakade.
- Jag såg hur slagträt böjde sig! Andy!
Det var ingen kontakt.
Han är ute, det är helt klart.
Fan, ni måste vara döva och blinda.
Aubrey, jag menar, för Guds skull!
Det är inte rättvist!
Ja, ja, mycket roligt.
Harold är här. Lika uppskruvad som alltid.
Precis som han var då vi kom
till Cambridge för första gången.
Jag kommer ihåg att vi delade taxi.
De här tar jag.
- Vi ses därinne, Aubrey.
- Okej.
Tack.
- Namn?
- Vi är nya.
Det kan jag se, grabben. Vad heter ni?
Abrahams. HM.
- Här överst. Gått på Repton, ser jag.
- Stämmer. Gick ut för ett år sedan.
- Så ni har gjort ert för ert land, då?
- Nej. Jag kom med för sent.
Otur, grabben.
Många som stupade hade gärna
velat ha lite av den oturen.
Så sant som det är sagt.
Välkommen till Caius.
- Skriv på här.
- Tack.
Det är på andra sidan gården,
överst till höger, uppför trappan.
Tack.
Förresten, vad heter ni?
Rogers, jag är förste vaktmästare,
och mr Ratcliffe, min assistent.
Mr Rogers, Ratcliffe-
- jag slutade vara "grabb" när
jag trädde i Konungens tjänst.
- Är det uppfattat?
- Ja... Mr Abrahams.
- Klart uppfattat.
- Tack.
Jag skulle uppskatta om
ni ville komma ihåg det.
- Vi ses.
- Utmärkt.
Vad är det er kamrat studerar?
Kasernjuridik?
Ingen aning.
En sak är klar.
Med ett namn som Abrahams, kommer han
väl inte att sjunga i kyrkokören.
- Namn?
- Montague.
- Vad?
- Montague.
Jag tar listan över stupade-
- och läser genom den.
Namn efter namn, som jag inte kan läsa-
- och som vi, som är äldre än ni-
- inte kan höra utan känslor.
Namn som bara är namn för er-
- som är nya här.
Men som för oss framkallar
ansikte efter ansikte-
- fullt av hederlighet och godhet-
- entusiasm och spänst-
- och ett lovande intellekt.
Gräddan av en generation.
Englands prydnad-
- och de dog för England-
- och för allt som England står för.
Och nu har deras drömmar av
tragisk nödvändighet blivit våra.
Jag manar er. Lär känna er själva.
Låt var och en av er upptäcka-
- var just er möjlighet till storhet ligger.
För deras skull-
- för ert college och för ert land,
grip denna chans.
Ha er glädje i det-
- och låt ingen tvinga er eller
övertala er att avvika från er uppgift.
Torsdag, 10 oktober 1919.
Min första dag i Cambridge rundades av-
- med en recentiorsmiddag,
en överdådig fest.
Mastern höll ett rörande tal-
- och jag väntar nu ivrigt på
att få börja terminen på riktigt.
Rugbyklubb, golfförening, tennisklubb-
- squashklubb, flora och fauna,
frimärkssamling.
Är det allt? Du är en riktig latmask!
- Jag måste plugga ibland också.
- Pröva på fågelskådning. Ta med en bok.
Hur kan jag titta på
fåglar om jag läser en bok?
Följ i cricketspelaren WG Graces fotsteg.
Några här från Yorkshire?
Jag är urusel på att slå.
På slagfältet bekämpar de
Fienden tillsammans
De är varje moders son
Redo att kämpa och falla är
Den enas fiende
Allas fiende är
Den enas fiende
Allas fiende är
- Abrahams, HM.
- Kan du sjunga tenor?
- Vi har fruktansvärt ont om tenorer.
- Bara under tortyr.
- Aubrey. Kan du sjunga?
- Jag sjöng i skolkören bara.
Du, Stallard?
Jag fick inte ens vara
med på sången i småskolan.
Tråkigt. Vi kan inte alla vara begåvade.
Om alla är någon
Så är ingen något
- Skriv upp min kamrat här också.
- Hallå där!
Utmärkt! Vi börjar öva på måndag.
Vi ska sjunga lolanthe.
- Jag sjöng altstämman som pojke.
- Utmärkt! Du kan få vara älvdrottningen.
Var var du när landet behövde dig?
Vi har en högtidlig plikt mot de miljoner
män som gick en för tidig död till mötes!
Långt borta längtar de hem
Glada att få dig med, Stallard.
Goda medeldistanslöpare
växer inte på trän.
Jag vet inte om tiderna stämmer riktigt.
De flesta togs med skolans väckarklocka.
Plus minus en sekund,
det är nära nog för mig.
Har du träffat på en kille
som heter Abrahams? HM Abrahams?
Han har tagit upp sprintutmaningen.
Vad är det så särskilt med den?
På 700 år har ingen klarat av det.
Vad gör du då?
Tack! Tack.
Härmed kungörs att HM Abrahams
från Gonville and Caius College-
- offentligen tagit upp sprintutmaningen.
Visa dem, Harold!
För dem av er
som inte känner till reglerna...
Utmanaren ska försöka
springa runt kanten av gården-
- till och från en punkt under klockan-
- på den tid det tar för klockan att slå tolv.
Ett avstånd som av
tradition betraktas mäta 188 steg.
Hör du, Abrahams,
vad har du på fötterna? Raketer?
Försöket startar den...
- Abrahams, du har inte en chans!
- Gör det för Israel!
Försöket startar vid första klockslaget.
Utmanaren måste ha
gått i mål före tolvslaget.
Abrahams, din skrytmåns!
Utmanaren göre sig redo.
Den här Abrahams.
Vad vet man om honom?
Gick på Repton.
Jude.
- Hans far är finansman i London.
- Finansman?
Undrar vad det betyder.
Jag antar att han lånar ut pengar.
Precis.
Och vad säger man om sonen?
Akademiskt lovande. Arrogant.
Hela tiden på defensiven.
De är sådana, judarna.
Men han har stark
pliktkänsla och stor lojalitet.
Och han kan springa?
Som vinden.
Mina herrar, får jag be er flytta på er?
Bort från banan.
Tack.
Mr Abrahams, på er plats, tack.
I brist på ytterligare en utmanare-
- springer mr Abrahams ensam.
Fel, herr startledare!
Får jag be om ert namn och college.
Lindsay. Jag springer
bredvid min kamrat här.
Vi springer för våra skolor
Repton och Eton, och vårt college Caius.
- Jag visste inte du kunde springa.
- Och jag visste inte att du kunde.
En kille berättade om det nyss. Jag tänkte
jag kunde springa med som draghjälp.
- Gärna.
- Utmärkt.
Lycka till.
Mina herrar, på era platser.
Kom ihåg, när klockan börjar slå tolv.
Heja!
Åtta!
Nio!
Tio!
- Elva!
- Heja, Harold!
Klarade de det båda två?
Jag tror inte det.
- Unge Lindsay missade precis.
- Synd.
Så nu har den erövrats.
Av en från Caius! Vad stolt ni måste vara.
Första gången på sjuhundra år.
Kanske judarna är Guds utvalda folk, ändå.
Jag tror inte det finns
någon snabbare i hela landet.
På era platser.
Färdiga.
SKOTSKA HÖGLANDET 1920
Din bästa vän, ja, men min älsklingsbror.
Jag tänker på honom och
inte på ditt nedriga idrottslag.
Han är så inställd på att
följa far i missionsarbetet.
Tror du inte han har fullt upp
utan att börja springa också?
Han är så snabb, Jennie.
Du har sett honom med en boll i handen.
Jag har sett honom med en bibel i handen.
Och jag vet vad som är viktigast.
Du kan inte ta den chansen från honom.
Om han kommer på en löpbana, då du...
Sluta, Sandy. Jag vill inte höra på dig.
Eric betyder något alldeles särskilt för mig.
Jag vill inte att han ska störas i sitt
arbete av det här pratet om att springa.
Varsågod. Bra gjort.
Vet ni, mina damer och herrar-
- en av fördelarna med att vara lite berömd-
- även om det bara är som rugbyspelare-
- är att ibland blir man inbjuden
att dela ut pris.
Att giva är saligare än att taga, heter det.
Jag säger er: att få se-
- glädjen i de små pojkarnas ansikten-
- var värt tio av bucklorna som står och
samlar damm hemma hos mig i Edinburgh.
När vi var i Kina talade min far här-
- alltid så varmt om sitt
lilla hem i dalen i Skottland.
Jag själv, som är född i Fjärran Östern-
- liksom mina bröder och systrar här-
- ställde mig lite skeptisk till det hela.
Men när jag ser omkring mig nu-
- ljungen på bergssluttningarna-
- då förstår jag vad han menade.
Det är något alldeles speciellt.
Tack för att ni välkomnar oss hem.
Och tack-
- för att ni påminner mig om att jag är,
och kommer att förbli så länge jag lever...
...skotte.
Mr Provost.
Innan ni släpper iväg Eric här...
Det stämmer väl att det är
en punkt kvar på programmet?
Öppet mästerskap över 200 yards.
Av tradition kommer det allra sist på dagen.
Tror ni inte att,
om vi kan hitta några kläder för honom-
- att vi kunde övertala Skottlands
bästa ytter att ge oss en uppvisning?
Vad säger du, Eric?
På era platser!
Färdiga!
Vad var det jag sa, Eric?
Vad var det jag sa?
Lite fördragsamhet skadar väl inte.
Sandy, Guds kungarike
är inte någon demokrati.
Herren söker aldrig omval.
Inga diskussioner, inga debatter-
- inga omröstningar om
vilken väg som bör väljas.
Det finns det som är rätt och det som är fel-
- en enväldig härskare.
- En diktator, menar du.
- Ja, men välvillig, kärleksfull.
Och den fria viljan då?
Du har fortfarande ett val, Sandy.
Det är ingen som tvingar dig.
- Vet du vad det är för dag idag?
- Ja.
- Vad då då?
- Söndag.
Sabbaten är väl ingen dag för fotboll, va?
Nej.
- Går du upp tidigt på morgnarna?
- Morsan väcker mig klockan sju.
Då kan vi spela då. Blir det bra?
Mr Liddell, får farsan min komma med?
Visst. Kom med hela familjen.
Jag ger er ett försprång på fem mål.
Du måste med tåget klockan nio.
Jag har massor med tid.
Vill du att pojken ska växa upp
och tänka på Gud som en glädjedödare?
Låt mig utbringa en skål
för familjen Liddell-
- som jag har glädjen
att räkna bland mina vänner.
Pastor JD, mrs L, unge Ernest.
Lycklig resa tillbaka till Kina.
Må de kommande åren bli
fulla av lycka och belåtenhet.
Och till de kvarvarande säger jag,
må Gud skydda er-
- inspirera er-
- och föra er till ära.
Tack, Sandy. Det var vänligt sagt.
Jag litar på att ni ser till
att de uppför sig ordentligt.
Visst, mrs L. Och om de inte gör det,
så rapporterar jag till er på ett vykort.
Då kan ni genast läsa om
alla de rysliga detaljerna.
Det kommer att kosta er
en förmögenhet i frimärken.
Ingen fara.
Jag tänker skydda min investering.
Jag ska styra med järnhand.
Bäst vi passar oss, då.
Du är en lyckligt lottad man, Eric.
Du har förlänats många rika gåvor.
Och det är din heliga plikt att
se till att du förvaltar dem rätt.
Pappa har rätt. Spring som vi
vet att du kan, starkt och hederligt.
Dina framgångar kan bara
lända missionen till heder.
Det vi behöver nu
är en kristen med muskler.
Så att folk börjar lystra.
Hur bra är du, Eric?
Sandy tror att han kommer att löpa
för Skottland redan den här månaden.
Och efter det... finns det inga gränser.
Vad menar du?
Olympiaden kanske?
Eric, man kan prisa Gud
genom att skala en potatis-
- om man skalar den perfekt.
Inga kompromisser.
Kompromisser är djävulens språk.
Löp i Guds namn-
- och låt världen stå med öppen mun.
IDROTTSTÄVLINGAR
FÖLJT AV TAL AV ERIC LIDDELL
FRÅN EVANGELISKA MISSIONEN
Förtröstan och hans nåd giver
Tillit och din trogna själ skall bevisa
Att Kristus är liv och Kristus är kärlek
SKOTTLAND MOT IRLAND
BERÖMD INTERNATIONELL IDROTTSMAN
FRÅN EDINBURGH UNIVERSITET
TALAR I KVÄLL KL. 18.00
Ni kom för att se tävlingen idag.
För att se någon gå först i mål.
Det råkade vara jag.
Men jag vill att ni ska
göra mer än titta på en tävling.
Jag vill att ni ska delta i den.
Den kristna tron kan
liknas vid en kapplöpning.
Det är något svårt.
Det kräver viljekoncentration.
Själsstyrka.
Ni upplever lyckokänsla-
- när ni ser vinnaren spränga målsnöret-
- särskilt om ni satsat pengar på honom.
Men hur länge räcker känslan?
Ni går hem. Maten kanske är vidbränd.
Ni kanske är utan arbete.
Så hur kan jag stå här
och säga att ni ska ha tro-
- inför dessa livets realiteter?
Jag vill ge er något mer bestående-
- men jag kan bara visa er rätt riktning.
Jag har ingen hemlig formel
för att vinna kapplöpningen.
Alla springer-
- på sitt eget sätt.
Och varifrån kommer kraften
att hålla ut ända fram till mållinjen?
Den kommer inifrån.
Jesus har sagt:
"Se, Guds rike är invärtes i eder.
Om ni söker mig med allt er hjärta-
- så skall ni säkerligen finna mig."
Om ni överlämnar er-
- till Kristi kärlek-
- då löper ni ett ärligt lopp.
Tack. Tack för att ni kom.
Det är som en smärta.
Hjälplöshet.
Och ilska.
Man känner sig förödmjukad.
Ibland säger jag till mig själv:
"Du inbillar dig alltihop."
Så ser jag den där blicken igen.
Hör det på tonfallet i ett yttrande.
Känner en kall motvilja i en handtryckning.
Det är min far.
En jude från Litauen.
Han är en främling.
- Han är utländsk som en frankfurterkorv.
- Och en koscher frankfurterkorv också!
Jag älskar och beundrar honom.
Han avgudar det här landet.
Han startade med tomma händer
och byggde upp något som han trodde-
- skulle räcka för att
göra engelsmän av sina söner.
Min bror är läkare.
Ledande på sitt område.
- Vilken är han?
- Den där med lockarna, han som ligger.
Han hade allt han kunde önska sig.
Och här är jag.
Installerar mig vid det
finaste universitet i landet.
Men pappa hade glömt en sak.
Hans älskade England är kristet-
- och anglosaxiskt.
Och det är maktens korridorer också.
Och de som vistas där vaktar
dem svartsjukt och ondskefullt.
Du gjorde rätt i att välja juridik.
Du talar övertygande.
För en gångs skull en fördel
med att vara jude. Vi har talets gåva.
Vad ska du göra då? Låtsas som ingenting?
Nej, Aubrey.
Jag ska utmana dem. Allihop.
En för en.
Springa ifrån dem allihop.
England hägrar för sprinter.
Från vår utsände.
Seger för stjärna från Cambridge.
Abrahams gör det igen.
Från vår utsände.
FYRA FRÅN CAMBRIDGE
DOMINERAR TÄVLINGARNA
Han förblir engelsman
Bravo!
Bravo, Harold!
SKOTSKA IDROTTSFÖRENINGEN
SKOTTLAND MOT FRANKRIKE
4-1 Liddell!
Vad är oddsen?
25 pund att Liddell vinner.
Är det inte mr Mussabini?
Jag heter Keddie. Kapten John Keddie.
- Jag är...
- Ordförande för de tre skotska A:na.
Jag vet. Trevligt att lära känna er.
- Hur gick det med benet?
- Inte farligt.
Det var en otäck vurpa.
Angenämt. Lycka till.
Ni är välkommen hit, förstås.
Men vi håller strängt på amatörregeln.
Kapten, ni behöver inte oroa er.
Jag är här som åskådare.
Bra. Jag är glad att ni förstår.
Jaha, till drabbning!
Jag hoppas ni kommer att tycka om spelen.
Spel? Ni skämtar.
Jag har sett uppror
som är bättre organiserade.
Heja, Skottland!
Mina herrar, på era platser.
Färdiga.
Upp igen! Upp igen!
Han klarar det aldrig.
Tro inte det, du.
Han har inte huvudet bakåt än.
Heja, Eric!
Flytta på er! Ge honom luft!
Bra gjort, Eric. Bra gjort.
Han hämtar sig snart.
Jag går efter kläderna.
Ta väl hand om gossen, mr McGrath.
Om ni förlorar honom kommer ni
aldrig att hitta någon annan som han.
Det var inte de bästa
400-metrarna jag sett, mr Liddell.
Men det var de djärvaste.
Upp med honom. Så där, försiktigt.
Håll armen runt.
Mr Mussabini.
Mr Abrahams, har jag rätt?
Så ni har kommit resande
50 mil bara för att se mig?
Er och Liddell.
Jag har hört att ni båda var bäst.
Och var säger ni nu?
Eric Liddell?
Jag har aldrig sett sådan energi,
sådant engagemang hos en löpare.
Han löper som ett vilddjur.
Han gör mig nervös.
Det tror jag det.
Mig skrämmer han sanslös.
Jag vill att ni hjälper mig utmana honom.
Säg mig, mr Abrahams, är ni gift?
Nej. Varför frågar ni?
Jo-
- när ni träffar rätt flicka-
- vad skulle ni tycka om
det var hon som friade?
Ser ni, mr Abrahams-
- precis som att det är brudgummen
som friar-
- är det tränaren
som ska komma med frågan.
Mr Mussabini-
- jag kan springa fort.
Med er hjälp tror jag
jag kan springa ännu fortare.
Kanske fortare än någon gjort tidigare.
Jag vill vinna den där olympiska medaljen.
Jag kan se den där.
Den väntar på mig.
Men jag kan inte göra det utan hjälp.
Vi har ett gammalt talesätt i gamet.
Man kan inte sätta dit
något som Gud utelämnade.
Men överlämna det åt mig.
Jag ska hålla ett öga på er.
Och om jag tror att jag kan vara till hjälp-
- om jag ser det stora priset hägra-
- tro mig, då är jag där som ett skott.
När vi ses igen-
- då blir det jag som står där och bönar.
Så ni kommer att följa mig?
Om ni är bra nog...
...då kommer jag
att plocka sönder er bit för bit.
Tack.
Tre små flickor från skolan
Tre små flickor helt ovetande
Kom från ett kvinnoseminarium
Befriade från sina förkläden
Tre små flickor från skolan
En liten flicka är brud
Yum-Yum
Två små flickor var närvarande
Tre små flickor är totalsumman
Tre små flickor från skolan
Tre små flickor, ta bort en
Två små flickor återstår, och de
Behöver inte vänta sägs det
Tre små flickor från skolan
Tre små flickor helt ovetande
Kom från ett kvinnoseminarium
Befriade från sina förkläden
Tre små flickor från skolan
- Vad var det jag sa? Visst är hon söt?
- Strålande.
Bravo!
Jag tycker det går riktigt bra.
Jag har aldrig sett något sådant förr,
men jag tycker om det.
- Och vad tycker du, JB?
- Jag har givit bättre föreställningar.
- Kommer du ihåg vilka det var?
- Nej bevars!
Så stenhjärtat är mottagligt i alla fall.
- Säger du att Abrahams är förälskad?
- Kär? Över öronen.
- Det går inte att resonera med honom.
- Stackars grabben är kär!
Han har just fått syn på henne.
Jag har avgudat henne i åratal.
- Förresten, var är han nu?
- Gått och bjudit ut henne på middag.
- Har han, för tusan!
- I pausen?
- Tack. Är det här mitt?
- Å, Harold.
Det var gott.
Nå?
- Vad då, "nå"?
- Pratade du med henne?
Ja.
- Kommer hon?
- Ja.
- På middag?
- Ja.
Hennes lillebror är idrottstokig.
Pratar alltid om mig!
Monty, bäst du tar mitt glas. Jag har
en otäck känsla av att du behöver det.
Ursäkta, Monty.
Ja, tack så mycket.
Naturligtvis.
God kväll, ms Gordon!
Stor succé, efter vad jag hört.
Vem var han där borta?
Musikkritiker på "The Star".
- Riktig tråkmåns, egentligen.
- Han tyckte om det i alla fall.
Det tror jag inte.
De säger alltid det.
Sparar elakheterna för artikeln.
- Lite haltande i dag, tyckte jag.
- Vad? Ni var strålande!
Tack.
En av mina små flickor har gått och blivit
med barn med en av gondoljärerna.
Vi var tvungna
att använda en inhoppare. Trion...
- Samma som vanligt, ms Gordon?
- Tack, Toffy.
Och ni, min herre?
Tack.
Det här är mr Abrahams.
Han är en mycket känd löpare.
Han tänker pröva
er specialare för första gången.
- Jag hoppas ni tycker om den.
- Det tror jag säkert.
Nå, få se vad ni tycker!
Det är ett av Toffys hemliga drinkrecept-
- ett slags husets cocktail-
- så jag hoppas för
er skull att ni tycker om den.
- Utmärkt.
- Hörde ni, Toffy!
Ni har fått en vän för livet.
Min favoriträtt, tack.
- För två.
- Tackar.
Vad har jag beställt?
Överraskning.
- Skål.
Tänka sig... den store Harold Abrahams.
Min bror kommer att
bli vansinnigt avundsjuk.
Min också.
Ni ser inte särskilt hänsynslös ut.
Varför skulle jag göra det?
Det säger min bror.
Tim säger att det är därför ni alltid vinner.
- Varför springer ni?
- Varför sjunger ni?
Det är mitt yrke.
Nej, det var dumt.
Jag gör det för att jag älskar det.
Älskar ni att springa?
Jag är mer en slav under det.
Det är mer ett tvång. Ett vapen.
- Mot vad?
- Att vara jude, antar jag.
Det menar ni inte?
Ni själv är inte jude-
- annars skulle ni inte fråga.
Nonsens!
Folk bryr sig inte om sånt.
Förresten, ni har inte
tagit skada av att vara jude.
Jag är halvt missgynnad.
Det låter djupt. Vad betyder det?
Det betyder att de leder mig till
vattnet men låter mig inte dricka.
Ni är en riktig kuf, mr Harold Abrahams.
En kuf-
- men en fascinerande sådan.
Fascinerande accepterar jag gärna.
Livet är väl inte så
ledsamt egentligen, eller hur?
Inte i kväll.
Ni är så vacker.
Ni också.
Grisfötter.
Å, gode Gud.
Tåget som kommer in på plattform 2-
- är The Flying Scotsman från Aberdeen.
7.30, mr Liddell! Klockan är 7.30.
Varsågod. Varmt te och rostat bröd.
Utmärkt.
- Har ni sovit gott?
- Som en sten.
Ja. Då måste ni har rent samvete.
Långt därifrån.
- Är vi framme?
- Ja. Just kommit in på King's Cross.
Och här är tidningen, med bild på er i.
Folk väntar sig mycket, verkar det.
Gör de?
- Se här.
- Tackar.
Ni har ingen brådska.
Vi sparkar inte ut er förrän om en timme.
- Och lycka till i eftermiddag.
- Tack.
Tid att vakna. Vi är på King's Cross.
ABRAHAMS SÄGER "JAG ÄR REDO"
Ja, mr Abrahams. Det är skotten också.
Mr Abrahams?
Mr Liddell.
Får jag önska lycka till.
Tack. Och må bäste man vinna.
På era platser.
Färdiga.
Otroligt.
Harold.
Det här är helt enkelt löjligt.
Du har förlorat ett lopp, inte en släkting.
Det är ingen som har dött.
För Guds skull, Harold.
Ryck upp dig. Du uppför dig som ett barn.
- Jag förlorade.
- Jag vet!
Jag var där, kommer du väl ihåg.
Det var fantastiskt.
Du var fantastisk.
Han var bara ännu mer fantastisk.
Det var helt enkelt bäste man som vann.
Jag var tvungen att titta efter honom.
Det är grundläggande. Man tittar inte.
Han låg före. Det var ingenting
du kunde göra. Han vann klart.
Så det var det, det, Abrahams.
Om du inte kan ta ett nederlag,
då var det bäst som skedde.
Jag springer inte för att förlora!
Jag springer för att vinna.
Om jag inte kan vinna, då springer jag inte.
Om du inte springer kan du inte vinna.
Ring mig när du har tänkt genom det.
Sybil...
Gå inte.
Jag vet helt enkelt inte vad jag ska göra.
Prova med att bli vuxen.
Harold.
Du är en stor man.
Du sprang som en gud.
Jag var stolt över dig.
Gör nu inte så jag får skämmas.
Det är inte nederlaget, Syb.
Eric Liddell är en bra man
och en bra löpare.
Det är mig det är fel på!
Efter allt det där arbetet-
- vad i fridens namn strävar jag efter?
Att besegra honom nästa gång.
Sybil, jag kan inte springa fortare.
Mr Abrahams!
Jag kan ge er två yards till.
Charlie Paddock.
Kanonkulan från Kalifornien.
Världens snabbaste människa.
Vinnare, 100 meter i Olympiska spelen...
- ...1920 i Antwerpen. Tid?
- 10,3.
Jackson Scholz-
- blixten från New York.
Andraplats i Olympiska spelen 1920.
Förlorade för han tittade åt höger.
Titta, det här är finishen. Ser ni?
Paddock seglar förbi honom vid målsnöret.
Den blicken kostade Scholz loppet.
- Scholz är snabbast?
- 10,3... 4.
Eric Liddell. Ja, honom vet ni allt om.
Titta på dem.
Tänk på dem. Andas dem.
Jag vill att ni ska se dem
framför er varje gång ni blundar.
Flygande skotten först.
Det gör verkligen ont.
Vad då, Eric Liddell?
Ja, han är inget problem egentligen.
Han är en fantastisk löpare,
men han måste löpa på längre distans.
- Han är ingen 100-meterslöpare.
- Jaså, det döljer han väl!
Ja, han är snabb.
Men han blir inte snabbare,
inte över så kort distans, i alla fall.
Han hämtar viljestyrkan
till att löpa djupt inom i sig.
Ett kortdistanslopp löper man på nerverna.
- Det är som gjort för neurotiker.
- Jag tackar.
Nej, jag menar det. Viljestyrka kan man
egga upp, men nerver kan man finslipa.
Paddock, Scholz och Eric Liddell.
Kom hit ett ögonblick, mr Abrahams.
Vet ni varför ni förlorade häromdan?
För ni tar ut steget för mycket.
Bara några tum. Titta här...
De här slantarna motsvarar
era steg i era 100 meter.
Har ni två slantar till, mr Abrahams?
Nå, vi kanske kan hitta dem.
Som jag sa-
- ni tar ut steget för långt.
Det är döden för en sprinter.
Ett slag i ansiktet för varje steg ni tar.
Kastar tillbaka er.
Så här.
Så här-
- och så här!
Titta här...
Jag vill att ni föreställer er
att ni springer på varma tegelstenar.
Om ni har kvar fötterna
för länge på marken, bränner ni er.
Upp, upp, upp.
Lätt lätt lätt! Lätt som en fjäder.
Färdiga!
Nej! Inte huvet bakåt igen!
Håll det rakt! Gå och gör om det.
Så ja!
Snabbare, skynda på!
Spring om bilen! Fortsätt!
Fortsätt! fortsätt!
Gå på! Fortsätt, gå på!
Rytm, mr Abrahams, rytm!
Träning, träning, träning.
Allt jag hör är träning.
Tror du på vad vi gör här eller inte?
Å, Jennie, jag är ledsen.
Jag var sen. Jag ber så mycket om ursäkt.
- Det duger inte, Eric.
- Men jag bad om ursäkt.
Till mig, ja.
Det är inte mig du har förorättat.
Det spelar väl ingen roll!
Herren blir inte förolämpad
för att man missar bussen.
Ja, Eric, du missade bussen. Men varför?
Du tänker inte på oss längre.
Du har huvudet fullt av att löpa
och starta och medaljer och steglängd.
Det är så fullt av det att du
inte har plats att stå stilla.
Jennie!
Var inte orolig.
Men jag är orolig, Eric.
Jag är orolig för dig.
Orolig för hur det påverkar dig.
Mr Liddell! Kan jag få er autograf?
Javisst.
Vill du välja penna?
- Var så god.
- Tack.
Kom, Jennie, så promenerar vi lite.
Jag har en sak att säga dig.
En sån underbar utsikt, va, Jennie?
Kära gamla Edinburgh.
Jag kommer att sakna det.
Jag har bestämt mig.
Jag reser tillbaka till Kina.
Jag har fått ja från missionen.
Å, vad glad jag är!
Men jag har mycket löpande att göra först.
Jennie...
Jennie, du måste förstå.
Jag tror Gud skapade
mig för ett visst ändamål.
För Kina.
Men han gjorde mig också snabb.
Och när jag springer...
då känner jag att han gläder sig.
Att ge upp det skulle
vara att visa förakt för honom.
Du hade rätt.
Det är inte bara att det är roligt.
Att vinna är att hedra honom.
Jennie...
Jag måste ta min examen.
Allt vårt arbete.
Sedan är det Paris.
Olympiaden.
Jag räcker inte till för allt.
Jag ville be dig att sköta missionen-
- ensam fram till dess.
Vill du göra det för mig, Jennie?
Andy, jag har förlorat honom.
Kan inte nå fram till honom.
Det kommer du att kunna, flicka lilla.
Han säger att han måste få mig ur huvudet.
Han kan inte älska mig, när han säger så.
Syb.
Världen är mot honom,
eller det är det han tror i alla fall.
Nu har han en chans
att visa vad han går för.
Han kan inte se eller
höra något annat än det, inte ens dig.
Det är svårt, det vet jag,
men du måste försöka förstå.
- Varför ska jag behöva göra det?
- För han är den du vill ha, eller hur?
Och du då?
Och Stallard och Aubrey?
Ni är samma som förut.
Chansen är där för er också.
Att vara en bland de snabbare,
ja, men inte den snabbaste.
Den snabbaste mannen någonsin.
Pappa kommer aldrig att lära sig det där.
Det är odödlighet.
Sätt dig in i hur det är att vara
en som Harold.
För mig är det hela en
rolig sak. Inte ett djupt behov.
"Släng bekymren" och allt det där.
Men för Harold är det en fråga
om liv och död.
- Så allt jag kan göra är att vänta?
- Tyvärr.
Och be som bara den att han vinner!
Och om han inte gör det?
Oroa dig inte, lilla vän.
Jag har aldrig sett någon
så förälskad som vår Harold.
Det är bara det att jag
är lite avundsjuk, det är allt.
Å, Andy.
- Ert parasoll, ms Gordon.
- Tack, Mildred.
Lycka till i kväll.
Han är en förbaskad idiot!
Förr trodde jag att det var irländare
som hade mer än sin beskärda del av tur!
- John, Savoy-teatern.
- Ska ske.
Utmärkt.
Mildred, hämta spikskorna.
Allt är klart!
Nu, Coote, tala om om
jag spiller en enda droppe.
Vidröra men inte spilla, ja?
Åren går, Abrahams.
Åren går.
Men vårt fina gamla universitet
bjuder vissa kompensationer.
Ja, verkligen, sir.
Jag antar då att det skulle
plåga er mycket om ni fick höra-
- att något som ni gör vållar
vår kära alma mater sorg?
Naturligtvis. Det skulle plåga mig djupt.
Bra. Jag trodde det.
Här i Cambridge har vi alltid varit
stolta över våra idrottsliga bragder.
Vi anser, har alltid ansett,
att vår idrott är oumbärlig-
- för att forma en kultiverad engelsman.
Idrott är karaktärsbildande.
Idrott främjar mod, ärlighet och ledarskap.
Men mest av allt en
ovillkorlig anda av lojalitet-
- kamratskap och delat ansvar.
- Håller ni med?
- Ja, det gör jag.
Tyvärr hyser vi en allt starkare
misstanke här på universitetet-
- och jag säger detta utan att på något sätt-
- vilja nedvärdera era framgångar,
som vi alla är stolta över, men vi känner-
- att ni i er entusiasm för framgången-
- kanske har förlorat ur
sikte några av dessa ideal.
Får jag fråga vilken form
denna illojalitet, detta svek, tar?
- Å, inget svek precis!
- "Vållar sorg" sa ni.
Man säger att ni har en personlig tränare.
Mr Mussabini, ja.
- Är han italienare?
- Har italiensk bakgrund, ja.
- Jag förstår.
- Men han är inte helt italiensk.
- Jag är lättad att höra det.
- Han är till hälften arab!
Kan jag anta att ni anlitar denne
mr Masambini på professionell basis?
Sam Mussabini är den bästa,
mest avancerade-
- mest klartänkta idrottstränaren i landet.
Jag är hedrad att vara
värd hans uppmärksamhet.
Men han är en professionell tränare.
Vad annars? Han är den bästa.
Si det är där, mr Abrahams,
som våra uppfattningar går isär.
Ni ser, detta universitet
anser att det endast är amatören-
- som kan ge tillfredsställande resultat.
Jag är amatör.
Ni har en professionell tränare.
Ni intar en professionell attityd.
Under det senaste året har ni
koncentrerat er på att förbättra er teknik-
- i en enveten strävan att, om jag så
får uttrycka mig, nå individuell ära.
Det är något som inte precis
är ägnat att främja laganda.
Jag är först och främst Cambridgestudent.
Jag är först och främst engelsman.
Det jag har uppnått och strävar att uppnå,
det gör jag för min familj-
- mitt universitet och mitt land.
Och jag känner mig kränkt
när ni påstår att det inte är så.
Ert mål är att vinna,
kosta vad det kosta vill, inte sant?
Nej, det är inte sant.
Mitt mål är att vinna, men inom reglerna.
Kanske ni skulle föredra
att jag lekte gentleman och förlorade?
Framför att leka hantverkare, ja.
Er inställning har varit lite
plebejisk, om jag får uttrycka det så.
Ni hör till eliten-
- och förväntas uppföra er därefter.
Tack, sir-
- för er gästfrihet.
Det har varit en mycket upplysande kväll.
God natt, sir.
Vet ni, mina herrar-
- ni trånar efter seger, precis som jag.
Men en seger som kan uppnås
helt utan märkbar ansträngning.
Era värderingar är förlegade
ideal från skolgårdens lekar.
Det är bara ni själva som går på det.
Jag tror på strävan efter perfektion-
- och jag har framtiden på min sida.
Jaha, där går din jude, Hugh.
En annan gud.
En annan bergstopp.
Harold! Harold! Vi är uttagna.
Allihop! Du, Henry,
Andy och jag, vi är uttagna allihop!
Du 100 och 200, Andy 400 och häck-
- Henry engelska milen,
och jag hinderlöpning.
Paris, här kommer vi!
Eric Liddell är också uttagen.
Rivaler under samma flagga.
Din chans att ge tillbaka, va?
Den chansen välkomnar jag.
Välkommen till Dover, lord Birkenhead.
Lord Birkenhead,
är amerikanerna så vältränade-
- att de sopar golvet med våra pojkar?
Det är sant att amerikanerna
verkligen har gått in för det här-
- en del skulle säga för
mycket för att komma någonvart.
Men vi tror att vi, på vårt
osofistikerade sätt, kan hålla dem stången.
Tror ni att det brittiska laget
har någon chans-
- mot sådana stora amerikanska idrottsmän
som Charlie Paddock och Jackson Scholz?
Ni amerikaner har några löpare
som är bland de bästa i världen-
- men den här tävlingen äger rum i Europa,
inte i Staternas förtätade klimat.
I Paris går det säkert
till på ett mer robust sätt-
- och säkerligen med mer panache.
Lord Birkenhead,
är amerikanarna så vältränade-
- att de kommer att sopa
golvet med våra grabbar?
Mina herrar,
Abrahams, Liddell och Lindsay...
Vi har grabbar som kan sätta hårt mot hårt.
Eric!
Sandy! Du har väl inte kommit ner
ända från Skottland för att vinka av mig?
Nej det har jag inte.
Jag ska vinka av mig själv.
Skynda dig, annars missar vi båten.
Mr Liddell! Vad tror ni
om era chanser mot Abrahams?
Jag ska göra mitt bästa.
Det är det minsta jag kan göra.
Mr Liddell!
Vad tror ni om kvalheaten på söndag?
- Vad sa ni?
- På söndag!
Tror ni ni kan slå amerikanarna?
Där är mr Abrahams! Där är han!
- Mr Abrahams!
- Ursäkta, jag har inte tid...
Hej, Jeremy.
- Operetten kommer att vinna.
- Tack så mycket.
- Harold!
- Sybil.
- Jag ville bara önska lycka till.
- Vad roligt.
Jag förstår. Jag ville säga dig det.
Jag är här när du kommer tillbaka.
Skynda på, mr Abrahams. Båten går!
Jag måste gå. Vi ses om tre veckor.
Hej då.
Försiktigt, sir.
Vi vill gärna att ni anländer oskadd.
- När fick du veta det?
- Läste du inte i tidningen i morse?
Kvalheatet för 100 meter
är på söndag efter öppningsceremonin-
- och semifinalen
och finalen ett par dagar senare.
Det är bara kvalheat.
Är det så viktigt, då?
Ja.
Ja, det är det.
Och hur frestande det än är-
- att visa upp er i era
nya kostymer på Paris gator-
- som om det inte fanns
tillräckligt med frestelser ändå-
- vill jag be er
å Olympiska kommitténs vägnar-
- att vänta med
att visa upp er i all er elegans-
- till åtminstone efter öppningsceremonin.
Låt mig påminna er om-
- att ni hör till de lyckligt lottade.
Ni är utan tvivel-
- den starkaste idrottsgrupp
som någonsin företrätt detta land.
Ni kommer att möta de bästa i världen-
- bruna och gula, vita och svarta-
- lika unga och ivriga som ni själva-
- snabbfotade och armstarka-
- från alla civiliserade länder på jorden.
Jag tvivlar inte på-
- att ni kommer att göra ifrån er väl...
och med den äran.
Lycka till, allihop.
Du tänker inte på oss längre.
Du har huvudet fullt av att löpa
och starta och medaljer och steglängd.
Det är så fullt av det att
du inte har plats att stå stilla.
Jennie, Jennie! Var inte orolig.
Men jag är orolig, Eric. Jag är orolig för dig.
Orolig för hur det påverkar dig.
- Vet du vad det är för dag idag?
- Ja. Söndag.
Sabbaten är väl ingen dag för fotboll, va?
Det är ett stort steg ni tar, Liddell.
Hela Storbritannien
kommer att ha ögonen på er.
Jag vet inte om de kommer att förstå.
Jag är inte säker på att jag förstår.
Jag är inte säker på att jag gör det heller.
I tre år har jag ägnat mig åt löpning-
- bara för chansen att få
vara med på den här båten.
Jag gav upp rugby.
Mitt arbete blev lidande.
Och jag har sårat djupt
en person som jag älskar högt.
Allt detta för att jag intalade mig-
- att om jag vann, gjorde jag det för Gud.
Och nu sitter jag här och förstör alltihop.
Men jag måste göra det.
Att löpa skulle vara mot Guds lag.
Jag hade fel.
Som saken är nu får ni inte löpa.
Men jag vill be er att hålla tillbaka lite,
Liddell.
Lämna det åt mig.
Säg ingenting.
Vänta tills vi kommer till Paris.
Jag ska prata med fransmännen.
Jag har ett visst inflytande-
- och vi var ju på samma sida i kriget.
De är skyldiga oss en gentjänst.
Jag förstår ingenting.
De är inte särskilt
mycket för principer, fransoserna.
Men inför ett dilemma som ditt-
- vet man aldrig.
Jag kanske kan få dem att förstå.
Jag kanske kan övertala dem.
Fransmännen?
Vad kan de göra?
Flytta på kvalheatet, förstås.
God kväll.
God natt, sir.
Med kattlikt steg
Smyger vi på oss vårt byte
I fruktad tystnad
Känner vi vår försiktighet
Inget ljud alls
Vi säger inte ett ord
En flugas tramp
Skulle höras tydligt
Kom vänner som färdas över havet
Anstånd med navigering
Ta en annan station
Låt oss variera piratliv
Med lite inbrott
Jag önskar du kunde se en så härlig
stämning som råder här på båten.
Harold sitter vid pianot och spelar
sina kära Gilbert och Sullivan-låtar.
Vi skrattar och har det trevligt,
och pratar om allt utom löpning.
Vi är här för Storbritannien, och det vet vi.
Jag är här för dig, mamma.
För dig och pappa. Jag hoppas ni
kommer att kunna vara stolta över mig.
Det är inte en grabb bland oss som-
- inte har hjärtat fullt till bristnings-
gränsen av allt vi lämnat bakom oss.
"Amerikanska mästare i Frankrike."
Där är Paddock.
Charles Paddock.
- Där är Fitch.
- Gode Gud!
Och där är Scholz.
Ja, det är Scholz, det är det.
Lite mer min storlek. Liten och ettrig.
10,4.
Det du, Harold.
Där har du verkligen
något att mäta dig med, va!
Charles H Paddock-
- och Jackson Scholz.
Snabbast i världen.
Gå på!
Så där, det är bättre!
Ett, två! Ett, två! Ett, två!
Kom an!
Fortsätt så!
Scholzy!
- Lycka till, Andy.
- Lycka till, Harry.
Monty.
Ers Kunglig Höghet, får jag presentera-
- Mr Tom Watson, som
representerar Nya Zeeland.
Angenämt. Ni har rest långt för det här.
Nej, jag ligger i Oxford. De skrev till mig.
Sa att eftersom jag ändå
var här, kunde jag ju delta.
- Ekonomiskt tänkt. Men kan ni springa?
- Jag ska göra så gott jag kan.
- Så ska det låta. Lycka till.
- Tack.
Kunglig välsignelse, tänka sig.
- Han är ovärderlig.
- Henrik den femtes stridstal och det där.
Protokoll, Monty. Protokoll.
Han är här för att visa oss vad man får
göra - och ännu viktigare, inte får göra.
Jag är Jackson Scholz.
Jag är Eric Liddell.
Ja, vi har hört mycket om er.
Ursäkta mig.
Jag var rädd att ni inte skulle vara här.
Tyvärr är jag det.
Utmärkt. Det är nyttigt för er.
Komma från grubblerierna lite.
Prinsen av Wales vill träffa er.
Nej.
Nej. Nej.
Det skulle inte vara rätt.
Liddell... han är er blivande kung.
Vägrar ni att skaka hand med honom?
Sträcker sig verkligen er arrogans så långt?
Min arrogans sträcker sig
så långt som mitt samvete bjuder.
Det är bra.
Bara det inte inkräktar
på er handlingsfrihet.
Låt gå då.
Utmärkt. Jag tar er till honom nu.
Ers Kunglig Höghet,
får jag presentera mr Eric Liddell?
Angenämt, Liddell. Angenämt.
Jag såg er spela för Skottland.
Det gjorde mig verkligen nedslagen.
Gjorde några mål från andra sidan planen.
Ja, det tror jag jag gjorde.
Trevligt att äntligen vara på samma sida.
Utmärkt insats från Lindsay, eller hur?
- Han gjorde mycket bra ifrån sig.
- Ett föredöme för oss alla.
Eric, får jag presentera
hans nåd greven av Sutherland-
- ordförande för vår olympiska kommitté?
- Angenämt.
- Och vår ordförande, lord Cadogan.
Slå er ner.
Gör det bekvämt för er.
Cigarr?
Å nej, naturligtvis inte.
Ni röker inte. Och dricker inte.
Så stor är denne unge
mans beslutsamhet, mina herrar.
Lord Birkenhead har upplyst
oss om er inställning till-
- att delta i kvalheaten för 100 meter, Liddell.
Eller att inte delta,
rättare sagt, är det inte så?
Så är det, ja.
Vi har också rådfrågats om hur vi skulle
kunna framställa saken inför fransmännen.
Vad vi inte kan gå med på är att gå
till fransoserna med mössan i hand.
Inte till fransoserna - helt uteslutet.
Det är en fråga om nationell värdighet.
Ni som patriot måste förstå det.
Jag måste säga att jag tyckte
det var ett ogenomförbart förslag.
Varför i fridens namn sa ni inte det då?
En idrottsman slösar inte gärna med energi.
Jag ville springa.
Jag var desperat nog att pröva allt.
Ja, vi inser allt det, och därför-
- bjöd vi in er här på en liten pratstund-
- för att se om situationen
kunde lösas på något sätt.
Det finns bara ett sätt
som den kan lösas på.
Det är att han här ändrar sig och deltar.
Självklart, det behöver inte sägas.
Vi måste hitta ett sätt att få denne
unge man att komma fram till det beslutet.
Det finns inga sätt till det.
Jag löper inte på sabbaten, så är det, bara.
Jag hade tänkt bekräfta
det för lord Birkenhead ikväll-
- redan innan jag kallades
till det här förhöret.
Var inte oförskämd.
Det som är oförskämt är att försöka
få en man att gå mot sin övertygelse.
Tvärtom, Liddell.
Vi vädjar till er övertygelse.
Er lojalitet mot ert land och er kung.
Så ska det låta. På min tid var
det kungen först och därefter Gud.
Och kriget som skulle göra slut
på alla krig visade vad det ledde till.
Gud har skapat länder.
Gud har skapat kungar-
- och reglerna som de regerar enligt.
Och de reglerna säger
att sabbaten tillhör Gud.
Och jag tänker rätta mig efter det,
även om ingen annan gör det.
Mr Liddell.
Ni är ett barn av er ras, precis som jag.
Vi delar ett gemensamt arv, ett gemensamt
band, en gemensam... lojalitet.
Det finns tillfällen då det
förväntas av oss att vi gör uppoffringar-
- för den lojalitetens skull-
- och utan dem är vår trohet värdelös.
Som jag ser det är detta-
- ett sådant tillfälle.
Sir...
Gud vet att jag älskar mitt land.
Men jag kan inte göra den uppoffringen.
Kom in!
Hans Kunglig Höghet... Lord Lindsay.
Ers höghet, Cadogan, mina herrar.
Jag ber om ursäkt att
komma in så här utan vidare.
Faktum är att jag är helt
insatt i Erics dilemma.
Jag undrar om jag får vara så
fräck och föreslå en möjlig lösning.
Gärna.
Ja.
En annan dag, ett annat lopp.
Vad fasen betyder det?
Det är enkelt, faktiskt.
400 meter. Det är på torsdag.
Jag har redan fått min medalj.
Så ni kan väl låta Eric
ta min plats på 400 meter.
En utmärkt idé.
Kan vi låta honom byta
lopp med så kort varsel?
Det får kommittén besluta.
Det är vi som är kommittén.
Jag tycker det är en strålande idé.
David?
Säg "Ja", alla som stöder förslaget.
Ja.
Liddell?
- Andy, jag...
- Det gör jag så gärna, grabben.
Bara för att få se dig löpa.
Ja.
Jaha, så då är det bestämt.
Det såg illa ut en stund, George.
Tack och lov vi hade Lindsay.
Ett tag trodde jag han hade besegrat oss.
Det hade han, F.E.
- Och tack gode Gud att det var så.
- Jag förstår inte vad ni menar.
Grabben, som ni kallar
honom, är en principfast man-
- och en äkta idrottsman.
Hans snabbhet är bara
en förlängning av hans liv, hans styrka.
Vi försökte skilja
löpandet från resten av honom.
För hans lands skull, ja.
Det är ingenting som är värd det, F.E.
Minst av allt skuldmedveten
nationalstolthet.
IDROTTSMAN:
"JAG LÖPER INTE PÅ EN SÖNDAG!"
GUD FÖRE KONUNGEN
SKOTTE SPRINGER FRÅN 100 METER
"Lindsay lämnar plats för Liddell.
400 meter för skotsk avhoppare.
'Smakar fanatism', säger funktionär.
'Principfast man', säger biskop.
'Vi bör vara stolta."'
- Så det här är Olympiska stadion.
- Ja, just det, Sam.
Det här är lika bra som
att vara därinne, eller hur?
Bättre! Jag är ju en icke önskvärd person.
Ja.
Det är toppen, mr Abrahams.
Ni har gjort ett fint arbete.
Om vi inte vinner nu, då vinner vi aldrig.
Har ni allt, Sam? Allt ni behöver?
Ja.
Allt vi behöver nu är att det blir söndag.
SKOTSKA KYRKAN
Min text är tagen från Jesaja, kapitel 40.
"Nej...
...folken äro att akta
såsom en droppe ur ämbaret-
- och såsom ett grand på vågskålen.
Folken äro allesammans
såsom ett intet inför honom.
Såsom alls intet och idel tomhet-
- aktas de av honom.
Han är den som gör furstarna till intet-
- förvandlar domarna på jorden
till idel tomhet.
Vet du då icke...
...har du ej hört det...
...att Herren är en evig Gud-
- han som har skapatjordens ändar?
Han bliver ej trött-
- och uppgives icke."
Barnsligt!
Äldsta knepet i gamet.
Ja, Sam.
"Han giver den trötte kraft...
...och förökar...
...den maktlöses styrka.
Men de som bida efter Herren...
...hämta ny kraft.
De få nya vingfjädrar-
...såsom örnarna.
Så hasta de åstad-
- utan att uppgivas...
...de färdas framåt-
- utan att bliva trötta."
Kommer du ihåg första gången vi träffades?
Vi delade taxi, kommer du ihåg?
Du fick mig att känna mig-
- som en urgammal, nertyngd grinig...
Till och med överlägsen.
Det var mitt livs största felberäkning.
Du, Aubrey-
- är min mest fullkomliga man.
Du är modig-
- du har medkänsla-
- är snäll.
En belåten man.
Det är din hemlighet.
Belåtenhet.
Jag är 24 år och har aldrig känt det.
Jag jagar alltid något,
jag vet inte ens vad det är jag jagar.
Aubrey, käre vän, jag är rädd.
Sam och jag har jobbat,
grälat och kämpat för det här.
Dag ut, dag in.
Du har sett oss -
skrattat åt oss, tror jag säkert.
Ute i alla väder.
Tokdårar.
Och för vad?
Jag förlorade 200 meter
så det rungade om det.
Så lät jag Paddock lura mig i semifinalen.
Nu, om en timme är jag därute igen.
Jag lyfter blicken
och tittar in i den där korridoren-
- fyra fot bred och tio ensliga
sekunder som berättigar hela mitt varande.
Men kommer jag att göra det?
Aubrey, jag känner till rädslan att förlora.
Men nu är jag nästan för rädd för att vinna.
Bäste mr Abrahams.
Ni måste förlåta mig attjag inte
kommer och tittar på när ni löper.
Jag skulle gärna vilja göra det.
Men jag tror och hoppas att ni vinner-
- 100 meter.
Gå ut där fast besluten att göra ert bästa.
Och glöm inte-
- ner i första steget.
God uppvärmning-
- och så iväg som vinden vid startskottet.
Använd de gamla fjädrande
skorna med sex spikar.
Och lycka till.
Hjärtliga hälsningar, Sam Mussabini.
PS. Jag skickar med denna amulett.
Min gamla far trodde blint på den.
Eric, önskar du inte
att du vore därnere med dem?
Jo.
Men jag ångrar mig inte.
Ers Kunglig Höghet, får jag presentera
mr Bowman från Förenta Staterna?
Mr Bowman.
Mr Murchison.
Mr Watson från Nya Zeeland
har ni visst redan träffat.
- Javisst, mr Watson. Hur står det till?
- Tack bra.
Utmärkt.
- Mr Paddock.
- Å, mr Paddock.
Jag bjuder hela laget på middag på min
klubb när vi kommer tillbaka till London.
Om ni vinner betalar jag, och om Abrahams
vinner betalar ni, är ni med på det?
Det går jag med på.
Överenskommet.
- Lycka till.
- Detsamma.
Mr Scholz.
Och detta är vår Harold Abrahams.
- Lycka till, Abrahams.
- Tack, sir.
Gör ert bästa. Mer än så kan vi inte kräva.
- Lycka till, Abrahams.
- Tack, sir.
Heja, Charlie!
Charlie, Charlie, heja, hej, heja!
Huvudet ner.
Ner i första steget.
Så iväg som vinden.
Harold!
Min son.
Harold!
Låt honom vara. Han är helt slut.
- Men han vann!
- Precis.
En dag, Monty, kommer du att vinna själv.
Och det är inte så lätt att ta.
Kom in.
Mrs Abrahams har just ringt, miss.
"The Daily Express." De ringde från Paris.
Mr Harold. Han har vunnit!
Hon sa att jag skulle säga
att han har vunnit!
Tack så mycket, Bill.
15 minuter tills ridån går upp, miss.
Han gjorde det, sir.
Tack, Matthews.
"Seger för Abrahams.
Idrottsman från Caius College
vinner blå bandet i Olympiaden."
Precis som jag trodde.
Ja, ni har alltid uppfattat er
själv som en hänsynslös man. Hård.
Lite av en enstöring, precis som jag.
I själva verket är ni mjuk som vax.
Ni tar saker på allvar.
Saker som verkligen betyder något.
Om ni inte gjorde det skulle jag
inte velat ha något med er att göra.
Vet ni vem ni vann för därute idag?
Oss!
Er själv och gamla Sam Mussabini.
Jag har väntar i 30 långa år på det här.
Harold!
Om ni visste hur mycket
det här betyder för mig.
Om det enda folk vill göra nu-
- är att gå hem och lägga
sig, då kan de dra åt helvete!
För vi har den här dagen-
- ni och jag-
- och ingen kan ta den ifrån oss.
Så nu när ni kan koppla ifrån det här-
- gå hem till er flicka
och börja leva ett riktigt liv.
Ja?
Skål för Sam Mussabini.
Den bästa tränaren i världen.
Säg åt honom. Hämta mer.
Kom, Sam. Nu ska vi gå hem.
Finalen på 400 meter.
Lycka till. Jag ser dig väl
inte nu förrän efter loppet.
Vad är det med den där Liddell?
Är han ett problem?
Nej då. Han har redan sprungit två lopp.
Han kommer att ramla död ner.
Ta det lugnt, grabbar och vänta.
Efter 300 meter sätter rigor mortis in.
Ni kan hala in honom med ett rep.
Lycka till, Taylor.
- Se upp med Liddell.
- Tränaren säger att han inte är farlig.
Det är något personligt
som han måste leva upp till.
Något som sådana som tränaren
aldrig kommer att förstå.
Ursäkta mig.
Jennie!
USA! USA! USA!
"Det står i Bibeln: 'Han som hedrar mig-
- honom skall jag hedra.'
Lycka till. Jackson Scholz."
Så varifrån kommer kraften-
- att hålla ut ända fram till mållinjen?
Inifrån.
Heja, Liddell!
Jennie-
- jag tror Gud skapade
mig för ett visst ändamål.
Men han gjorde mig också snabb.
Och närjag springer-
- då kännerjag att han gläder sig.
VÅRA POJKAR ÄR HEMMA!
Sedda i Englands ljuvliga hagar
Och lät den tillåtande gudomen
Skina uppå våra molnbeslöjade kullar?
Och byggdes Jerusalem här
Bland dessa mörka sataniska möllor?
Ja du, Andy. Han klarade det.
Vad säger du?
Han sprang ifrån dem.
HAROLD GIFTE SIG MED SYBIL-
- BLEV DEN BRITTISKA
IDROTTENS NESTOR-
- OCH DOG I JANUARI 1978.
ERIC LIDDELL, MISSIONÄR-
- DOG I DET OCKUPERADE
KINA I SLUTET AV ANDRA VÄRLDSKRIGET.
HELA SKOTTLAND SÖRJDE.
Översättning:
Susanna Wikman
[Swedish]